Tidligere:
- Er steinen en portal? - Simmons er på en annen planet.
- Hvilket betyr... - at hun finnes der ute.
Vi skal bygge opp Hydra igjen.
- Hvordan kommer du inn? - Fra bunnen. Jeg tar en våpenlast.
- Jeg skjønner at du skaper et liv... - Ja, så hold deg unna. Vær så snill.
Jeg har en gruppe, ATCU, som skal nøytralisere denne trusselen.
- Bli med oss. Vi kan beskytte deg. - Livet mitt er rasert.
Han er på vei nordover! Bruk dødelig vold om nødvendig!
- Fort! - Jeg ser sporet!
Der.
Han slipper unna!
Stopp!
Trekk tilbake!
Gruppe 2 kan prøve å ta ham! Ring henne!
Si at vi mistet ham og at alle må settes inn.
Simmons slapp å sitte i karantene.
- Hva er det vi må ta hensyn til? - Hun var på en annen planet.
En annen atmosfære, annet oksygeninnhold og mikrogravitasjon.
Hele kroppen hennes er i uorden. Blodomløp, indre øret, åndedrett...
Hun lider av oksidativt stress, lite D-vitamin, luftveistrøbbel...
- Nevnte hun noe om liv? - Viss flora, ingen fauna.
- Hun sa at hun ble jaget. - Av hva?
- Det vet hun kanskje ikke selv. - Tenk å oppleve alt det alene.
Takket være denne fyren er det over.
Sjekk hennes fysiske tilstand. Jeg ber Dr. Garner snakke med henne.
Men press henne ikke. Hun snakker når hun er klar for det.
Lincoln er i knipe. ATCU leter over hele landet.
FBI, sikkerhetsdepartementet og politiet har fått informasjon.
- ATCU virker desperate. - Han trenger hjelp.
- Han ønsket ikke vår hjelp. - Han fortjener ikke å jages.
- Og en sint kjempe vil drepe ham. - Vi må hente ham inn. Nå.
Vi vet ikke hvor han er, han svarer ikke på beskjeder... Hva er det?
- Vil du fortelle? - Hva er det ingen av dere vil si?
Vi vet hvordan vi kan finne ham.
- Det er meg, Lincoln. - Hvordan fikk du dette nummeret?
Det er uviktig. Du må komme deg i sikkerhet.
- Jeg kjøpte nettopp telefonen. - Ja, på 71st og Binford.
- Vet dere hvor jeg er? - Ja, og jeg vil snakke med deg...
Hør på meg. ATCU har sendt bildet av deg til politiet, overalt.
De skal pågripe deg. Vi kommer og henter deg. Lincoln?
Du går ikke før hun har sagt sitt.
- Han må ha ødelagt senderen. - Ja, for han likte den ikke.
- Nå kan vi ikke hente ham inn. - Han er allerede redd og paranoid.
- Det ville gjort det enda verre. - Men han hadde vært i sikkerhet!
Slapp av. Vi løser dette.
Han bør være her. Vi har jobbet sammen.
Han har Hydra-kontakter i Storbritannia og her.
- Der er han. - Du tar teten.
- Spud! - Richy! Sannelig!
- Pent dun! Gina, Spud. - Hei.
- For pen for en sånn som deg. - Vi er forretningspartnere.
Kom hit!
- Jeg spanderer første runde. - Greit!
- Richy sier at du... - Vent nå litt!
Først drikker vi, så prater vi.
Hallo! Tre øl.
For dere er jo ikke allerede vanskelige å forstå.
Det var pillråttent! Vi satt i bilen i evigheter!
Vi hadde 50 kg kogmiumstål fra det svarte markedet, og på radioen...
ble "Love Bites" spilt og denne karen gråt og snørret...
Kutt ut! - Min forlovede hadde nettopp stukket. Jeg var knust.
Han dirrer hver når han hører den.
- Du spilte den bestandig, din muppet. - Ja, det gjorde jeg.
Det var en klassisk tur.
Ja, han er en muppet, men vi må begynne å snakke før han besvimer.
- Vil dere bli kvitt noe? - Våpen. Høyteknologiske og kraftige.
Vi trenger kjøpere med dype lommer og onde hensikter.
Du får naturligvis finnerlønn.
De jeg kjenner stoler ikke på folk.
- Vil de ha et anbefalingsbrev? - At jeg går god for dere duger ikke.
- Skal jeg kjøpe meg inn? - Nei, du skal slå deg inn.
Er du den siste som står, får du et møte.
Høres gøy ut.
Den mistenkte er farlig og er ettersøkt av både FBI og ATCU.
- Dette ble nettopp ganske ille. - De har offentliggjort det.
Ikke kontakt denne mannen.
Det blir enda en våt dag, med fare for torden de nærmeste timene.
I morgen er det risiko for nedbør.
En mistenkt er identifisert etter terrorangrepet på et sykehus-
-med tre døde og mange skadde.
Har dere informasjon om denne mannen, kontakt politiet.
- Hei! Du er ham. - Jeg vet ikke hva du snakker om.
Jeg så deg! Jeg vet hva du er.
Du har ingen anelse.
Overvåk politiets kommunikasjon.
- Vi kan jo lete selv. - Nei, ATCU jager alle med krefter.
- Jeg er ikke redd for dem. - De er redde for deg, og farlige.
- Får jeg snakke fritt? - Har jeg noe valg?
Jeg hadde fått ham inn hvis dere ikke hadde satt på senderen.
- Hvorfor fikk jeg ikke vite det? - Vi syntes at du var litt for nær.
Du ba meg sette sammen et team. Jeg forventet meg ikke...
Jeg forventet meg ikke en global epidemi eller ATCUs Inhumants-jakt.
Jeg ville ha et team for å forebygge problemet, men det gikk ikke.
- Jeg skanner politikanalene. - Takk.
Du identifiserte Rosalind Prices foto. Skaff nummeret hennes.
Jeg akklimatiserer meg fortsatt til den lavere gravitasjonen.
- For et herlig syn...! - Å se laben kan være bra.
- Er det den? - Det var portalen, nå er det stein.
Jeg har gjort alle undersøkelser, og du trenger ikke være bekymret.
- Har du det bra? - Ja.
Det er Hunter, han jakter på Ward.
- Hils. - Det kan du banne på.
Se. Som du forlot det. Ikke engang en post-it-lapp er flyttet...
Hva er det?
Jeg er ikke vant til så mange distraksjoner.
Nei, du hadde vel mye å ta inn. Utenomjordisk materiale og prøver...
- Frykten overvant nysgjerrigheten. - Ja, naturligvis. Unnskyld.
- Det er faktisk litt mye. - Skal jeg hente Bobbi?
Nei, jeg er bare litt desorientert på grunn av oksidativt stress.
- Ok. Jeg følger deg til rommet ditt. - Du er vel ikke for skuffet?
Tvert imot. Du selvdiagnostiserer. Det tyder på at du blir bedre.
- Hvordan har hun det nå? - Hun var jo i et annet solsystem.
Dere har det morsommere enn vi har.
- Sikkert... Du virker bakfull? - Jeg er bakfull.
Det finnes ikke noe annet å gjøre enn å drikke. Fly, tog og biler.
- Jeg jobber på, ingen spor av Ward. - Så du gjør ikke noe dumt?
Ikke ennå. Men et tog går snart, og jeg må hoppe på.
Lykke til. Ikke dø.
Det ville vært av tristesse, da.
- Du løy for henne. - Knapt. Og hun vet det.
Det funker for oss, for øyeblikket. Du vet hvor komplisert det kan være.
Særlig innen vårt område. Jeg og Bob. Du og Andrew.
Stoler du på Spud?
Han er psykopat. Jeg har sett ham bite nesa av en fyr.
Men han kommer til å få oss inn.
Vi har et veddemål på HK, om hva som skjedde mellom deg og legen.
Jeg tror at du stakk, fordi du ikke orket pjattet.
Ja, jeg liker ikke pjatt.
La oss slåss. Det er vår vei til Ward, så du må vinne.
- Mener du at jeg ikke kan vinne? - Nei, men jeg vet at jeg kan.
Hvis de ser ei lita asiatisk dame banke en fyr så vil ryktene gå...
- og kanskje gå høyere opp. - Jeg forstår hva du mener.
Du er bare sugen på å banke folk etter pausen din.
Jeg taper sjelden når jeg er edru, noe jeg har tenkt å være.
Og jeg tåler juling, i verste fall må jeg vente til den andre blir sliten.
Hvor mye satset du på at jeg forlot Andrew?
En anselig sum.
Vel... Du tapte.
- Hei. Har du drukket? - Jeg ville.
Men jeg ringte deg i stedet. Du er den eneste jeg stoler på.
Hopp inn.
- Jeg dro langt for å skysse deg. - Ja, jeg betaler på hjemveien.
- Du sov hele veien. - Jeg var helt utmattet.
Jeg håpet å få høre hvorfor.
Du ringte ikke for at jeg skulle hjelpe deg å la være å drikke.
Lincoln... Hva er det som foregår?
Jeg har litt problemer.
- Du er da veldig detaljert. - Du vil ikke vite.
Det er en misforståelse. Jeg lover at jeg ikke har gjort noe.
Greit. Det var alt jeg trengte å høre.
Jeg kjenner deg. Fortell hva du trenger, bare.
Jeg håpet å få kjøpe bilen din. Jeg vet at det er mye forlangt...
- Jeg betaler kontant. - Greit.
- John, jeg vet ikke hva jeg skal si. - Du hjelper meg. Bilen er skrap.
Jeg lager litt middag. Sov litt, eller ta en dusj.
Mitt hjem er ditt hjem. Det ordner seg.
Romvesen etterlyst
Han har ikke bare forsvunnet. Eller? Det kan han vel ikke?
Nei, strøm er greia hans. Han dukker opp.
Han har ingen steder å gjemme seg.
Det håper jeg. Vi må begynne å få resultater.
Du har en samtale, Miss Price. Det er Det hvite hus.
Sleng det opp på skjermen.
- Coulson... - Si Phil.
- Men jeg kan ikke si "president". - Fler enn deg har kontakter.
Min er en satellittkanal, som de snart oppdager, så jeg er kjapp.
Du lager vesen, og jeg føler meg fornærmet. Du ber alle om hjelp.
FBI, politiet og allmennheten. Alle unntatt dem som faktisk vet noe.
- Du mener dere. - Ja. Jeg syns at vi skal treffes.
- Bare oss to, på nøytral mark. - Unnskylder du meg et øyeblikk?
Vi har funnet Lincoln Campbell i en leilighet utenfor Chicago.
Du vet hva som skal gjøre.
Ok, vi kan møtes. Vi har nok mye å snakke om.
- Jeg kan ikke fatte at du er her. - Skye... Daisy, unnskyld.
Presangen har flere formål. Den er fin og en påminnelse.
Kall meg hva du vil. Jeg må gå snart, jeg sjekker politikommunikasjon.
Beklager at jeg ikke kom før. Jeg har mye å gjøre, bare.
- Og jeg har sovet. - Bra. Gjør det du må.
Vi trenger deg.
Jeg vet at du ikke vil snakke om hva som skjedde ennå, men jeg er her.
Akkurat nå vil jeg heller lytte.
- Sprer terrigenet seg? - Som paranoiaen.
Ikke akkurat en fantastisk utsikt. Leter du etter noe?
Nei, det er bare vanskelig å slappe av.
Jeg vet det.
- Er alt bra? - Hvorfor skulle det ikke være det?
Kanskje jeg tar en dusj allikevel.
Hva er det, John?
- Ikke rør meg. De kommer snart. - Hvem har du ringt?
Til nummeret på TV. De sa at du er farlig, at du dreper folk!
Jeg har aldri drept noen! Jeg sverger!
- Du sa jo at du kjenner meg. - Jeg vet ikke engang hva du er.
De sier at du er et romvesen. Bli der! De kommer når som helst!
Jeg leverer pengene og tar bilen.
- Bli der! - Unna vei!
Unnskyld at jeg trakk deg inn i dette.
Nei, nei, nei... John!
Kom igjen, John!
- Har du det virkelig bra? - Jeg tror det.
Det er bare det at... Enkelte ting er vanskelige å snakke om.
- Jeg er fryktelig lei meg... - Nei, ta den.
- Daisy? - Jeg visste ingenting om senderen...
Ikke tenk på det nå. Jeg trenger hjelp.
Han er ikke her.
- Lincoln venter på oss. - ATCU får ikke vite at vi har ham.
- Selv om han akkurat drepte en fyr. - Et uhell.
Vi løser det når vi har fått ham hit.
- Tryggere om Mack tar det. - Ja, men han blir bare med meg.
- Det er din avgjørelse. - Hvor skal du?
Til stranden.
- Jeg vil så gjerne ut i felten. - Rehab er antitesen til spenning.
Det vet jeg, men det er verdt det. Som du hører, kan jeg si "antitese".
- Har du sjekket Simmons? - Ja, hun er litt...
fjern. Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
- Hva sa du til meg hele tiden? - Ha tålmodighet. Jeg vet det.
Men det er labben... Den er designet etter hennes spesifikasjoner.
Men nå...
Kanskje det minner henne om før.
- Og all tiden hun har gått glipp av. - Ja. Det tenkte jeg ikke på.
Glem alt hun brydde seg om før. Gi henne noe å se fram til.
- Begynn på nytt. - Ja.
Ja, kanskje du har rett. Takk.
Jeg ble forbauset da du ringte. Jeg er her oppe.
Der tok du meg, unnskyld. Jeg setter pris på at du tok deg tid.
Jeg fikk en unnskyldning til å ta en biltur.
- Har hun et navn? - Det er bare en bil.
Og det er en han.
- Sist så tok du hånd om meg. - Jeg skjønner.
- Har du noe annet i ermet? - Jeg skjønner, faktisk.
- Jeg er neppe den første. - Jo. Det er ganske nytt.
- Beklager. Det må være slitsomt. - Det er ikke derfor vi er her.
Du takler dette helt feil. Det er ikke smart å forårsake panikk.
Det kan gå ille veldig fort.
Hallo! Rygg unna!
Vi har en vinner! Akkurat!
Han er ferdig, få ham ut! Nestemann!
Puster han?
Der.
- Er det greit med deg? - Ikke tenk på meg.
Richy er her. Vi kan sette i gang.
Så, hvem er den uheldige?
- Hva holder du på med? - Lukker din kjeft, en gang for alle.
Spøker du?
- Jeg trodde at vi var kamerater! - Da trodde du feil!
Finnes det regler?
Nei.
- Jeg trodde at vi hadde det gøy! - Jeg lo ikke!
Ikke engang på innsiden?
- Hei... Jeg spanderer en drink. - Jeg er ikke tørst.
Vi prøver igjen. En drink?
Og igjen: Nei.
Kom igjen.
Jeg lover at det blir gøy.
Kom igjen!
Så... Hvem begynner?
Jeg skal gjøre en tjeneste og ikke fortelle at ei lita asiatisk dame-
-grisebanket deg.
Er du ikke sliten ennå?
Det var liksom taktikken min.
- Skal noen stoppe kampen? - Hvorfor? Han puster ikke.
Byrået mitt eksisterer fordi ditt imploderte.
Vi kom tilbake - med lavere profil.
Det er problemet, ingen vet at dere finnes. Men folk må være trygge.
Så folk føler seg trygge når dere jakter på romvesener?
- Du vet ikke hva du har med å gjøre. - Men det gjør du?
Det er derfor jeg vil be deg å la oss hente inn Lincoln.
- Gjør dere det, kan folk bli skadet. - Kanskje det, men dessverre...
Det kan jeg ikke gå med på.
Kysten er klar.
Det er meg.
For en helsikes dag du har.
Jeg... Jeg drepte ham.
John har reddet livet mitt mer enn én gang.
Og nå... Jeg kunne ikke gjenopplive ham.
Alt de sier om meg stemmer.
- Han er ekstremt farlig. - Ikke hos oss.
Vi skal ikke slakte ham, vi er ikke Hydra.
Det sier du nå. Hvorfor er han viktig?
Mener du alvor? Han kan få et fly til å styrte.
Jeg har en teori. Presidenten holdt en tale om sin nye organisasjon.
Det legger press på deg, press til å vise resultater.
Du tar ikke feil. Og det er derfor jeg henter ham inn.
Men hva gjør vi her, Phil? Skal vi se på solnedgangen?
Hva vil du ha, hvis ikke en deal?
Du har et ess i ermet, og jeg er lei av å vente på det.
Du har bilder fra sykehuset. Du har et bilde du valgte ikke å vise på TV.
Et vakkert ansikt. Hverken navn, fødselsattest eller personnummer.
Hun er en av dem. Og hun jobber for deg, eller hva?
- Hvordan få deg til å holde munn? - Du vet hva jeg vil ha.
Ja, du er farlig, jeg er farlig. Men du er ikke sånn.
- Du tar feil. - Jeg kjenner deg, og du...
Mannen som drepte sin egen venn. Som må reddes fra seg selv.
Det er meg. Det er sånn jeg er.
Da jeg traff deg, ga du meg håp og en tilhørighet i verden.
Se hva som skjedde. Om alt rundt meg raser, er det min skyld.
Slutt! Du ser det ikke, men det gjør jeg.
Du er ment å hjelpe mennesker. Du kan gjøre det sammen med oss.
- Som på sykehuset, redde liv. - Den delen av livet mitt er over.
Nei, det hviler ingen forbannelse over deg. Du er ikke et fælt udyr.
Det vet jeg... ettersom du lærte meg at jeg ikke er det.
Du overbeviste meg om at jeg hadde en hensikt.
At livet mitt kanskje ikke var over, men nettopp hadde begynt.
- La meg gjøre det for deg. - Du ødsler tid på å bry deg om meg.
Jeg kan ikke noe for det.
Jeg blir med deg. Jeg vil ikke være med i S.H.I.E.L.D., men med deg.
Vi får løse det sammen.
- Er fluktfarkosten på vei? - Endrede planer.
Det er Coulsons ordrer. Vi overleverer ham til ATCU.
- Ring Coulson! - Han forklarer seinere.
- Du er sikker. Vi skal observere... - Dette er helt sprøtt!
- Han hadde ikke noe valg, sa han. - Pågrip ham.
Han er i bevegelse. Sperr av gatene!
- Skal vi følge etter ham? - Nei.
En fugl i hånda... Vi tar henne.
- Hva pokker tror du at du gjør? - Tror du at du kan stoppe meg?
- Vet du hva jeg kan gjøre? - Ja, så jeg har tre snikskyttere.
Hvor langt når kreftene dine? Hvor bra er de?
Bra.
- Be dem trekke seg tilbake. - Nei, jeg har forsikret...
Tar du mine agenter, starter du en krig. Da knuser jeg byrået ditt.
Det er ikke personlig. Jeg må vise resultater.
Og hvis jeg kan tilby noe bedre, da?
Oppfattet.
Det er visst lykkedagen din. - Vi er ferdige. Vi stikker.
Jeg tenkte at det ville være bra for deg å komme ut, til et rolig sted.
- Hvor er alle? - Ingenting får forstyrre deg.
Mr. Fitz, så hyggelig å se deg. Bordet er her borte.
Vinen er en gave fra oss. Denne unge mannen er svært sta.
Vi har hatt reservasjonen i flere måneder. Fint at dere endelig kom.
- Beholdt du bestillingen? - Det er ingen stor greie.
Da du gjorde det samme for meg, følte jeg meg som et menneske igjen.
- Du klaget hele kvelden. - Ok, et dårlig menneske, da.
- Jeg kan ikke få takket deg. - Det er en fin restaurant, eller hva?
Ja. Men for mer enn det.
For at du fant meg.
Hva skulle jeg ellers ha gjort?
- Jeg vet ikke hva jeg skal si. - Du trenger ikke si noe.
- Har dere bestemt dere? - Det er så mye å velge mellom...
Dette hjelper kanskje.
Skal jeg utbringe en skål?
Hva er det?
- Kan vi få to minutter? - Selvsagt.
Unnskyld...
- Forklar. - Det var ingen lett beslutning.
- Å overgi Lincoln? - Jeg måtte velge.
- Han eller meg... - De har et bilde av deg.
Hvordan overtalte du dem til ikke å ta meg?
Jeg tilbød dem noe like verdifullt. Meg, min ekspertise.
- Så nå samarbeider vi med dem? - Jeg vil ikke bråke om bråk.
Det er sløsing av ressurser. Jeg gikk mot en annen del av S.H.I.E.L.D.
Vi vet hva vi gjør. Vi kan lære dem.
De er vanskelige å stole på.
- Jeg sa ikke at jeg stoler på dem. - Bra. For vi vet ikke hva de vil.
Det er notert.
- Jeg vet at det er personlig. - Har Mack sagt hva han overhørte?
Hva skulle det være?
- Det er Rosalind. - Så, dere er på fornavn?
Jeg lar deg være i fred.
- Tar du kontakt så fort? - Jeg sjekker bare nummeret.
- Alt bra? - Jeg har hatt det bedre.
Takk for at du ikke sa noe.
Jeg kan trenge litt støtte.
- Nå får vi se hva du kan. - Ålreit.
- Det er ikke lett å fikse et møte. - Sjefen vil ikke ha det lett.
- Men han liker dyktige mennesker. - Han høres interessant ut.
Jeg ser fram til å treffe ham en dag.
Simmons?
Hvorfor ser du på det?
- Jeg prøver å forstå. - Det gir ingenting.
Kan være aktiv. Utenomjordiske metaller er annerledes. Vi vet ikke.
Jo, det gjør vi. Du er trygg nå. Portalen åpner seg ikke igjen.
Det må den.
Jeg må tilbake.
Tekst: Ken Hansen www.sdimedia.com